{A}{FG14}{C FF640100}Alexandr I. Romanov \ 
{FC12}{C FF707070}(1777 - 1825) \ 
{A}{C FF100801}Alexandr se narodil v roce 1777. Byl synem careviče Pavla. Když se Pavlovi podařilo dostat na trůn ruského císařství, důstojníci královské gardy proti němu zosnovali spiknutí (a je velká pravděpodobnost, že o tom věděl korunní princ) a car byl zavražděn. Nový ruský absolutistický vládce se začal horečnatě snažit o změnu formy vlády - konkrétně zrušil rady a založil ministerstva. Spoustu změn provedl také v zahraniční politice země - zatímco Rusko za vlády Pavla spoléhalo na spojenectví s Francií, nyní se přátelilo s Velkou Británií. Ruská armáda stejně jako za vlády jiných carů působila v Evropě a po deset let úspěšně bojovala proti vojskům Francie. Prakticky ve stejné době Rusko válčilo s Tureckem a Švédskem, a tak se carství výrazně rozrůstalo. Když Napoleonovo ruské tažení ztroskotalo, zapojil se Alexandr znovu do dění v evropské politice. Bonaparte byl poražen a roku 1814 vstoupil ruský car do Paříže jako velitel spojeneckých vojsk. Krátce poté uspořádal konferenci ve Vídni, kde společně s dalšími panovníky začali rýsovat nové hranice kontinentu. Po Napoleonově návratu se Alexander stal důležitým činitelem, který přispěl k tomu, že Korsičan, někdejší pán půli Evropy, zmizel ze scény jednou provždy. Ruský císař zemřel v roce 1825, ale dodnes se tradují pověsti, že jeho smrt byla jen dobře zinscenovaná.
