{A}{FG14}{C FF640100}Rajevský Nikolaj Nikolajevič \ 
{FC12}{C FF707070}(1771 - 1829) \ 
{A}{C FF100801}Nikolaj Rajevský se narodil v Petrohradě v rodině vojáka. Armádní službu zahájil v roce 1786 jako podporučík. Od roku 1789 byl majorem v dragounském pluku v Nižním Novgorodu. Účastnil se rusko-turecké války. Od roku 1790 velel pluku kozáků a po několika letech dosáhl hodnosti plukovníka. V letech 1792-94 se účastnil vojenských akcí v Polsku a na Kavkaze. Byl vyznamenán řádem svatého Jiří čtvrtého stupně. Z armády odešel v roce 1797, ale roku 1801 se do ní znovu vrátil. Ne však na dlouho, v armádě zůstal dalších šest let. V tažení roku 1806-07 byl velitelem brigády jízdních myslivců, která se účastnila bitev u Gutstadtu, Galesburgu, Friedlandu a dalších. Za vynikající služby v armádě byl Nikolaj Rajevský povýšen na generálporučíka a pověřen velením pěší divize. V této hodnosti se účastnil rusko-švédské a rusko-turecké války. Vyznamenal se v bitvě u Silistrie. Na počátku vlastenecké války velel 7. pěšímu sboru a proslul při obraně Smolenska proti přesile nepřátelských sil a u Borodina, kdy jeho vojáci zadrželi hlavní úder Velké armády. Účastnil se akcí u Tarutinu a Malojaroslavce a po skončení celého tažení se stal generálem jezdectva. V letech 1813-14 znovu prokázal svůj vojenský talent v čele sboru granátníků v bitvách u Bautzenu, Drážďan, Lipska  a dalších. Byl prvním spojeneckým generálem, který se přiblížil k Paříži. Nikolaj Nikolajevič byl několikrát zraněn a u vojáků se těšil velké oblibě. Do výslužby odešel v roce 1824 a od roku 1826 působil jako člen vládní rady.
