{A}{FG14}{C FF640100}William Beresford \ 
{FC12}{C FF707070}(1768 - 1854) \ 
{A}{C FF100801}Narozen roku 1768; byl nemanželským synem markýze Waterforda. Dostalo se mu dobrého vzdělání, které završil vstupem na vojenskou školu ve Francii. Roku 1785 vstoupil do pěchotního pluku, kde dosáhl hodnosti poručíka a po dalším roce hodnosti kapitána. Nějakou dobu (1791-92) sloužil v Západní Indii a pak se vrátil do Evropy, aby se účastnil tažení proti Francii; po akcích u Toulánu a na Korsice dosáhl hodnosti plukovníka. V letech 1798-1808 ho zaměstnávaly kolonie: Gibraltar, pak Indie, Egypt, Afrika, Jižní Amerika. Ne všude bylo jeho působení úspěšné. Po obsazení Buenos Aires přišel nově povýšený generálmajor o celou svou armádu a strávil několik měsíců v zajetí. Když se vrátil roku 1807 do vlasti, velel posádce, která se vylodila na Madeiře, a nějakou dobu byl vojenským guvernérem tohoto ostrova. V roce 1809 ho portugalský král ustanovil vrchním velitelem pěších sil a povýšil ho na maršála. V roce 1811 v čele armády čítající 32 000 mužů porazil vojska maršála Soulta v bitvě u Albuery, následně prokázal své kvality osvobozením Andalusie a obsazením Capomajore. V bitvě u Salamanca byl zraněn. V letech 1813-14 už jako generálporučík velel velkým vojenským uskupením; úspěchy zaznamenal v taženích na Bayonne, Toulouse a dalších, za což si vysloužil titul barona. Po sesazení Napoleona stál po pět let v čele portugalské armády jako její vrchní velitel, ale v roce 1820 byl donucen zemi opustit a přijmout funkci guvernéra na ostrově Jersey. Zemřel roku 1854.
