{A}{FG14}{C FF640100}De Buzim Franz Iellachich \ 
{FC12}{C FF707070}(1746 - 1810) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v roce 1746 v rodině chorvatského barona. Do služby v armádě přišel v roce 1763, kdy přišel k 1. císařskému pluku. V roce 1772 dosáhl hodnosti kapitána a v roce 1789 byl povýšen na podplukovníka. V roce 1774 byl převelen k pluku Shluper a stal se plukovníkem. Jako velitel oblastního (chorvatského) sboru se účastnil bojů proti Turkům a po roce 1792 proti Francouzům. V roce 1797 dosáhl úspěchů na bojišti a za osobní odvahu byl povýšen na generálmajora. Od roku 1797 bojoval v Itálii, jižním Rakousku a v Rumunsku. Konkrétně se zapojil do bitev u Fieldkirchenu, kde se mu podařilo odrazit útok přesily nepřátel vedených generálem Udinem, kterým způsobil těžké ztráty. Za své služby byl de Buzim roku 1800 povýšen na polního maršálporučíka. Na začátku roku 1805 velel zvláštnímu sboru, který měl krýt levé křídlo německé armády Rakušanů, a přestože byl generálem Ojero rozdrcen, podařilo se mu rozprchlé jednotky znovu shromáždit a odpoutat se od nepřítele. Při tažení roku 1809 velel opět armádnímu sboru - tentokrát v Tyrolsku. Třetí den po bitvě u Esslingu byl poražen italskými vojsky vedenými Evgeniem Bogarnem u St. Michele při přesunu, který dostal nařízený proto, aby se spojil s vojsky velkovévody Jana. Těžce zraněného ho převezli na jeho sídlo, kde roku 1810 zemřel.

