{A}{FG14}{C FF640100}Kleist Friedrich-Henry Ferdinand Emil \ 
{FC12}{C FF707070}(1762 - 1823) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v roce 1762. V armádě působil od roku 1774. Jeho první funkcí bylo páže prince Henryho Pruského. Účastnil se války o bavorské dědictví (1778-79), plnil úkoly důstojníka pěchotního pluku, ale pak z armády odešel, aby absolvoval vojenskou školu, a vrátil se teprve v roce 1790. V prvním tažení proti Francouzské republice pracoval ve štábu. Osobně se na bojiště dostal v roce 1799 v hodnosti majora jako velitel praporu. Upozornil na sebe v mnoha bitvách, takže byl roku 1803 odměněn místem pobočníka Frederika Williama. Stal se z něj plukovník a společně s králem se osobně účastnil tažení v roce 1806. Po porážce v bitvách u Jeny a Auerstadtu se podílel na vyjednávání s Napoleonem. Byl znechucen ponižujícími podmínkami Tilzitského míru, odešel do výslužby, ale po roce a půl se znovu vrátil a dostal hodnost generálmajora a začal velet brigádě (od roku 1809 byl současně velitelem Berlína). V roce 1812 téměř odcestoval do Ruska, aby bojoval proti Francouzům, avšak král mu nedovolil zemi opustit. Při tažení v letech 1813-14 proslul svými taktickými tahy, díky kterým byl schopen čelit převaze nepřátel. V bitvě u Bautzenu se dvěma neúplnými pluky odolával náporu Marmonova sboru. Dočkal se jmenování velitelem sboru a hrál důležitou roli v bitvách u Nollendorphe a Kulmu. Dostal titul hrabě von Nollendorph. Exceloval v bitvě o Paříž. Po Napoleonově porážce zastával několik vysokých veřejných funkcí. Zemřel roku 1823.
 
