{A}{FG14}{C FF640100}Mack Karel \ 
{FC12}{C FF707070}(1752 - 1828) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v roce 1752 v rodině úředníka. Do armády vstoupil v roce 1770 jako proviantní důstojník u pluku karabiníků. Od roku 1777 působil jako nadporučík. Ve válce o bavorské dědictví (1778-79) zaujímal místo pobočníka polního maršála Lacyho. Díky známostem mu bylo svěřeno velení gardistů ve válce proti Turecku v roce 1789 a osobně se účastnil nešťastného útoku na Bělehrad. I přes nevýrazné úspěchy se stal koncem tohoto roku proviantním generálem a od roku 1790 pobočníkem císařského generála. Byl podřízeným velitele rýnské armády a sestavoval plány operací proti Francii, kdy se ukázal jeho talent pro řízení štábních operací. Nějakou dobu pobýval u armády v Holandsku, v roce 1796 se vrátil na Rýn a dostal hodnost polního maršálporučíka. Od roku 1798 velel neapolské armádě; snažil se provést její reorganizaci, avšak situaci pouze zhoršil a na začátku tažení se tato část bojové fronty téměř zhroutila. Na čestné slovo byl propuštěn ze zajetí a až do roku 1804 se neúčastnil žádných operací. Poté však vedl vojska v Dalmácii, Tyrolsku a Itálii. Od roku 1805 byl generálem spadajícím pod arcivévodu Karla. Aktivně se přitom podílel na reformě rakouské armády. Jako vrchní velitel armádního velení u arcivévody Ferdinanda (v podstatě nejvyšší armádní post) byl poražen Napoleonem u Ulmu. Po návratu ze zajetí jen tak tak unikl popravě a do armády se mohl vrátit teprve roku 1814 jako polní maršálporučík. Zemřel v roce 1828.
