{A}{FG14}{C FF640100}Bagration Petr Ivanovič \ 
{FC12}{C FF707070}(1765 - 1812) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v Kizliaru jako syn staré a vysoce vážené královské rodiny v Gruzii. Jeho otec sloužil v hodnosti nadporučíka v ruské armádě. Svoji kariéru začal roku 1782 u kavkazského polního praporu v hodnosti četaře. V 80. letech 18. století se účastnil potlačení nepokojů v Čečensku. Zde byl na bojišti těžce raněn. Proslavil se při obléhání Očakova během rusko-turecké války. V letech 1792 a 1794 se podílel na potlačení polského povstání a tehdy si ho všiml Suvorov. V roce 1798 už měl hodnost plukovníka a o rok později generálmajora. Ve stejné době se účastnil přechodu ruské armády přes Alpy a jeho vojska se projevila jako nejlépe organizovaná v těch nejtěžších situacích - jejich odvážná akce umožnila projít průsmykem u St. Gotardu. Při tažení roku 1805  se stal předvojem generála Kutuzova, velel pravému křídlu vojsk u Slavkova a po porážce kryl ústup armády; zapojil se do bitev u Presisch-Ailau, Guttschatadte, Galesburgu, Friedlandu. Za rusko-švédské války (1808-09) se proslavil přechodem Botnického zálivu a obsazením Alandských ostrovů. Během své kariéry byl vyznamenán řádem sv. Jiří IV., III. a II. stupně. V roce 1809 dosáhl povýšení do hodnosti generála pěchoty a velitele moldavské armády. Z této funkce byl záhy odvolán kvůli neúspěchu při dobývání silistrijské pevnosti. V bitvě u Borodina byl smrtelně raněn, když vedl protiútok proti Francouzům; v roce 1834 byl formálně znovu pohřben na místě bitvy u Borodina.
