{A}{FG14}{C FF640100}Von Blucher \ 
{A}{FG14}{C FF640100}Gebhard Lebereht \ 
{FC12}{C FF707070}(1742 - 1819) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v roce 1742 ve skromné rodině. Získal základní vzdělání a začal sloužit v armádě ve švédském husarském pluku, který se roku 1760 účastnil bitvy u Friedlandu. Posléze byl převelen k pluku "černých husarů", kde dosáhl hodnosti kapitána jezdectva. V roce 1772 odešel do výslužby, ale roku 1787 se znovu vrátil ke svému původnímu pěšímu pluku jako major. Po tažení do Holandska byl povýšen na podplukovníka a dostal řád Pour le Merite. Od roku 1790 působil jako velitel pluku a v roce 1795 dosáhl hodnosti generálmajora a byl přidělen ke sboru průzkumníků do Holandska. Od roku 1803 byl guvernérem Pruska. V tažení v roce 1806 velel u Slavkova čelu jezdecké gardy a podařilo se mu účinně zorganizovat týlovou gardu. Čtyři měsíce strávil ve francouzském zajetí. Po osvobození se podílel na reformě pruské armády. V roce 1812 v hodnosti jezdeckého generála zaujal pozici vrchního velitele v Pomořansku a na začátku roku 1813 byl velitelem celé pruské armády. Vojsko přesunul do Saska, kde se účastnil řady bitev, například u Lutzinu a Bautzenu. Vojáci mu říkali "Starý troufalec". Přestože byl zestárlý a trpěl následky zranění, vždy se snažil účastnit bitev osobně. Při "100 denním" tažení velel prusko-saské armádě. V bitvách u Lenie stál v čele zoufalého útoku svých posledních záloh, byl znovu raněn a přežil jen zázrakem. Účastnil se také bitvy Waterloo a dopomohl k poslední Napoleonově porážce. Zemřel na svém sídle v roce 1819.
