{A}{FG14}{C FF640100}Von Neipperg Adam \ 
{FC12}{C FF707070}(1775 - 1829) \ 
{A}{C FF100801}Narozen v roce 1775 v rodině hraběte z Neippergu. Dostalo se mu kvalitního světského vzdělání a na začátku roku 1791 se dostal k husarskému pluku, který válčil proti Francouzům v Holandsku. Během operací v letech 1792-94 povýšil na nadporučíka; byl těžce zraněn a částečně přišel o zrak. Po rekonvalescenci se však vrátil k armádě a zapojil se do tažení v roce 1799. Kvůli svému zdravotnímu handicapu pracoval ve štábu, kde byl povýšen na majora a pracoval nejdříve na divizním velitelství, pak na velitelství sboru. V roce 1804 dostal hodnost podplukovníka a vrátil se k jednotce - nejprve k 2. pluku hulánů, pak k 1. husarů. V roce 1805 se účastnil operací u Caldiera i jinde. V roce 1806 se stal plukovníkem pluku kyrysníků na východních hranicích císařství. V roce 1809 působil jako pobočník generála v galicijské armádě. Od roku 1811 do roku 1812 se věnoval diplomatické činnosti a odvedl dobrou práci. Výrazně přispěl k rozhodnutí Švédska přidat se k protinapoleonské koalici. Při tažení v letech 1813-14 dostal velení divize a hodnost maršálporučíka. Účastnil se "Bitvy národů" u Lipska, poté bojoval s Muratem v Itálii. V roce 1814 byl odeslán jako špeh k Napoleonově manželce Marii-Louise, avšak zamiloval se do ní. Po závěrečné Napoleonově porážce byla tato skutečnost hlavním důvodem, proč se stal vrchním velitelem ozbrojených sil a ministrem zahraničí Parmského vévodství. Po Napoleonově smrti se s ovdovělou Marií-Louiseou oženil. Zemřel roku 1829.
